Dviraciu zygije karta teko 70km numynti
Jo teko pajuriu paminti ~30 + asfaltu ~30
Bet buvo ir maisto ir atsigert ir issimaudyt juroj smagu buvo.
mmm pesciomis ~15km, dviraciu 48km
dviiraciu buvau seniau megejas, bet dabar kazkaip isaugau gal, nezinau Siaip buvau nuvaziaves marsrutu Daugai-Merkine-Alytus-Daugai.
Pesciom praktikuoju Prancuzijoj, kur gyvenimo salygos priverte, nes nera nei traukiniu, automobiliu ar autobusu. Tris sykius su chebra ejom i miesta, esanti uz 15 km apsipirkt. Tai apie 30km pirmyn-atgal gavosi. Tiesa dar karta buvom pasiklyde, kai Filipas nuveze i La Chaise Dieau, o kelio atgal neisidemejom, tai parkulniuot teko irgi apie 30-35km. Man patiko - eini sau, groziesi kalnais, gamta. Panos tai pavargo, daznai sustodavo ilsetis… na tokios poilsio minutes man kenksmingos - per daug alaus isgeriu tokiose kelionese
Vasarą važiavau maršrutu Šventoji-Palanga-Klaipėda ir atgal, tikrai nebloga pramoga ir kilometrų nemažai numynėm, kokį 50-60. Labai geras dviračių takas nuo Palangos iki Klaipėdos, tikrai malonu važiuoti ir pasižvalgyti yra į ką. Toliau dar buvom sugalvoję nuo Klaipėdos keltu persikelti į Smiltynę ir ten važiuoti link Juodkrantės ir Nidos. Bet per vieną dieną tokį atstumą Šventoji-Nida ir atgal per sunku įvekti. Tai būtų puiki dviejų dienų išvyka.Draugai važiavo-tikrai nenusivylė. Laukiu nesulaukiu vasaros, kai vėl galėsiu dviratį pabalnoti.
2006 metais turistų klubas “Žygeivis” surengė 49 tokias iškylas. Daugiausia eita pėsčiomis – berods 37 kartus.
Aktyviausiems iškylų pėsčiomis dalyviams vos kelių kilometrų trūko iki 600 km.
Tai per 2006 metus
Viename jų žygyje teko dalyvauti pavasarį. Šiaip maršurutas geras, tik tempas šiek tiek per mažas ir atstumas ne tas, apie 20km buvo. Mes tada dar pasilginome be jų iki 40km.
Mažesnį atstumą ir tempą jie laiko orientuodamiesi į dalyvius naujokus, siekia neatbaidyti juos, nors pirmas kartas visiems būna sunkus. Gal būt ir tame žygelyje koks mažiau pajėgus naujokas buvo. Neseniai (2007.01.26) vykusiame "Zygeivio" susirinkime apie tokių žygelių kilometražą ir ėjimo tempą juose diskutuota daug.
"Žygeiviui" galima pavydėti iškylas pėsčiomis organizuojant sistemingai (praktiškai - kiekvieną savaitgalį).
Po kiek savaičių į kitą žygelį susiruošė Invisible_Man grupelė, žinutėje nenurodyta.
120 km per dvi dienas. Su kuprinem, palapines statymu, lauzo kurimu, nakvyne ir t.t. O dabar teko 25 km per pusnis klampot kai vejuota. Laiko tai net nezinau, bet tikrai ilgai . Tai vasara tie 120 tikras malonumas…
Nylka rašė:
120 km per dvi dienas. Su kuprinem, palapines statymu, lauzo kurimu, nakvyne ir t.t. O dabar teko 25 km per pusnis klampot kai vejuota. Laiko tai net nezinau, bet tikrai ilgai . Tai vasara tie 120 tikras malonumas…
Įdomu, kas ir kur tokį turistinį žygį organizavo
Per pusnis - turistinis žygis toks, ar “ne iš gero gyvenimo”
O gal čia pavarė kariuomenėje
Čia per žiopluma pasivaiksciojimas su šunimi i tokį žygį išvirto - trumpesnio kelio ieskojimas, per griovius miske sokinejimas ir t.t. O šunei 3,5 menesio, tai pabaigoj jau beveik ir nest reikejo - per uz save didesnes pusnis pavargo šokuot nors istvermes ir netruksta. Abi po to miegojom tiesiog puikiai…
Nylka rašė:
Čia pasivaiksciojimas su šunimi i tokį žygį išvirto …
Kartą ir prie manęs prisiplakė šuo. Maršrutas žiemą pėsčiomis tebuvo gal 10 km. Pradžioje prie vienos sodybos puolė loti du palaidi "ciuckiai". Vienas lojo įnirtingai, kitas lyg jį nuo manęs baidė ir nubaidęs ėmė sekti iš paskos. Stebėjausi, kodėl mano ir to prisiplakėlio šuns keliai niekaip neišsiskiria. Išsiskyrė tik miestelyje - tas matyt savą gatvę atpažinęs skuodė nė atgal neatsisukdamas.
Eiti, kada šalia tipena šuo, buvo be galo lengva. Į traukinį įlipės nejaučiau jokio nuovargio.
I mane tai suo ziurejo kaip i isprotejusia - atseit, o namo eit negalim. Gal gana jau - visus gamtinius reikaliukus po pora kartu seniai atlikau ir t.t. Koks nepazistamas sunekas prisiplaktu tai turbut kulniuociau dvigubai greiciau. Kai savas ir dar mazas (amzium)salia tai gaila pradeda darytis… Siandien koki pora kilu nuejom ir jau nerimaut pradejo - ar vel nesubludysiu ir netempsiu bala zino kur
Nor lyg ir priprates, kad ilgi pasivaiksciojimai, aisku kai yra laiko, yra gerai…
per diena pesciom 25 km, dviraciu apie 170 is ju 20% kelio pajuriu :> nelinkeciau niekam:>
Tai kam save taip kankinti, as isivaizduoju, kad visi zygiai ar isvykos neturi taves nuvaryti vos ne iki numirimo,turetu but malonu keliauti. Tai kaip rytojaus ryta vel minti dvirati, ar uzsimetus kuprine pestute zingsniuot?
Ilga rašė:
Tai kam save taip kankinti, as isivaizduoju, kad visi zygiai ar isvykos neturi taves nuvaryti vos ne iki numirimo,turetu but malonu keliauti. Tai kaip rytojaus ryta vel minti dvirati, ar uzsimetus kuprine pestute zingsniuot?
Taip, žygiai nuvaryti neturi.
Taip pat būtina pasirūpinti, kad nenuvarytų pasitaikantys atsitiktinumai…
Pateiskiu pavyzdį (prisiminimą)
2003 metų birželio pradžios savaitgalį susiruošiau į Kauno turistų sąskrydį, kuris vyko dešiniajame Šventosios krante aukščiau Jonavos (netoli Baltromiškės).
Iš Jonavos autobusų stoties ėjau aplinkiniais keliais: pro geležinkelio stotį, paskui link Petrašiūnų, iš to asfalto tokiu žvyrkeliu išėjau į Ukmergės plentą, paskau iš Baltromiškės kelią. Jokio nuovargio nejaučiau. Ir nebuvo ką pajusti, nes nuėjau tik 10 km.
Kai pasukau į miško kelelį, iškart sutikau iš stovyklavietės mikriuku važiuojantį vieną iš sąskrydžio organizatorių. pasikalbėjome. Tas baisiai nustebo, kad iš Jonavos atėjau pėsčias ir patarė palaukti, kol grįšiąs atgal ir nuvešiąs. Pasiūlymą, aišku, atmečiau, nes iki Šventosios upės buvo likę tik 2 km. Bet čia einant prasidėjo nenumaldomas kojos pėdos skausmas
Pasiekęs sąskrydžio stovyklavietę, pirmiausia paprašiau medicininės pagalbos. Užtrinta pūslė buvo didžiulė.
Priežastis paaiškėti netruko. Tos dienos rytą (pati vasaros pradžia juk) nusprendžiau jau nesimauti vilnones kojines. Prie jų kojos, matyt, buvo pripratusios. Daug vaikštant pėsčiomis jos praversdavo. Batus buvau pakeitęs neseniai…
pries kelis metelius alpese regis 39km per diena nuejom, nuo stovyklavietes iki ledyno ir atgal… kritau negyvas, cia jum ne lygumom vaiksciot po 50km
Kiek šiaip vaikščiojant esu nuėjus, nežinau, nes juk neskaičiuoju ;D Tačiau kartą teko eit pėščiom iš Švenčionėlių į Švenčionis (11 km). Nuėjom 8 km, paskui pavežė. Bet buvo tragedija eit tiesiu keliu, kai kraštovaizdis vis tas pats, be to, norėjom miego, valgyt ir šilta nebuvo… Baisu ir prisimint
O dviračiu daugiausiai ~25 km, nu žinau, kad nedaug, bet aš dar tobulėsiu
Vasarėjant sykį sukoriau ~60 km su BMX dviračiu(labai mažais ratukais) ilsėjaus tą vakarą grįžęs…
Tiesiog labai idomu suzinoti kiek kas turi istvermes
Pati niekada nebandziau kazkur keliauti pesciomis ar dviraciu ir net nzn kiek toliausiai istverciau taip nukeliauti, nors siaip noreciau pameginti
O jusu nuomone apie tai, jums toks keliavimo budas domina?