[quote]
AŠneTAVO rašė:
Rytais visada laukdavo manes su puokštele svaiginančiai kvepenčių gėlių,mes gerdavom rytine kavą jaukioje kavinukėje prie Sienos upės ir kievieną dieną prasidedavo puikiai.
Tavasis palydovas kaip ir mano vyras lietuvis pradzioje musu draugystes. O praejus 7 santuokos metams jis nusprende vel tapti tokiu pat Jean-Pierre , tik deja, kitai… Pasirodo,jis niekada ir nezinojo/nepastebejo, kokios spalvos mano akys, nauju mano sukuosenu, ka megstu, ko nemegstu Viskas dingo sulyg ta minute , kai prisiriso mane prie saves, to labai atkakliai sieke
c]
AŠneTAVO rašė:
Šią vasarą buvau tarnybinej komandiruotej Paryžiuje.Mano palydovas buvo jaunas žavus Žanas-Pjeras.Diena dirbau o vakarais vaikštinėdavom su Žan-Pjeru po Paryžiu. Patikėkit, tik prancužai moka taip elgtis su moterimis.Mes kalbėjomės apie viska,jis visiškai nebuvo ikirus ir nuobodus. Jis buvo toks galantiškas ir linksmas…Rytais visada laukdavo manes su puokštele svaiginančiai kvepenčių gėlių,mes gerdavom rytine kavą jaukioje kavinukėje prie Sienos upės ir kievieną dieną prasidedavo puikiai.Jis visada pastebėdavo kaip man tinka nauja suknelė,kokios grazios mano akys… atrodė jis skaito mano norus,nes vos tik apie ką nors pagalvodavou jis pildydavo mano norus kaip burtininkas.Tiek nuoširdaus dėmesio niekada nesulaikiau nei is vieno vyro…
faktas geriausiai epogėjus - o kada jis bus niekaspasakyti ir neverta planuoti bent šioje srityje jausmų kilimo ar leidimosi - na nebent nutarėt paeksperimentuoti
Gal ne vien jis dėl to kaltas,kad nepastebėjo?Mano vyras man visada sakydavo:-" Aš viską darau kaip tu nori."Aš kartą paklausiau jo "Ar tu tikras,kad žinai ko aš noriu?
Kalbasi vyras su žmona:
-Brangioji, aš pagaliau padariau tau dovaną kuria seniai žadėjau, pažiūrėk pro langą.